RACEK / A. P. Čechov
Divadlo v Dlouhé (Praha)
![](https://archiv.dfov.cz//data/program/2018/racek.jpg)
Racek, jedna z pětice Čechovových „velkých her“, bývá v divadlech obvykle interpretován jako tragicky laděná komedie o neschopnosti žít…Poměrně netradičně – a především s důrazem na svůj osobitý nezaměnitelný rukopis – se s touto klasikou rozhodlo vypořádat tvůrčí duo SKUTR. Kukučka s Trpišovským rázně seškrtali dialogy a složitou čechovovskou psychologii postav obětovali svému vizuálnímu stylu. Racka se rozhodli nahlédnout především skrze vhled do duše Konstantina Trepleva, nejtragičtější ze všech Čechovových postav. Vypuštěný text nahradili imaginací a poetickými obrazy i výraznou gestickou a pohybovou stylizací, čímž záměrně potlačili tu tak typickou drobnokresbu postav. Inscenace tak vyznívá především jako krutá groteska, ve které jsou hořké čechovovské podtexty sice zamlženy, ale téma fatálního odcizení a samoty zůstává akcentováno velmi silně a působivě.
režie SKUTR | překlad Leoš Suchařípa | scéna Jakub Kopecký | kostýmy Simona Rybáková | hudba Petr Kaláb
hrají Klára Sedláčková-Oltová (Irina Arkadinová), Pavel Neškudla (Konstantin Treplev), Pavel Tesař (Petr Sorin), Marie Poulová (Nina Zarečná), Tomáš Turek (Ilja Šamrajev), Magdalena Zimová (Pavlína), Eva Hacurová (Máša), Petr Jeništa (Boris Trigorin), Jan Vondráček (Jevgenij Dorn), Jan Meduna (Semjon Medvěděnko), Martin Veliký (Jakov), Lenka Veliká (Racek 1), Michaela Doležalová (Racek 2)
premiéra: 25. 5. 2017
délka: 165 min.
Trpišovský s Kukučkou si vybrali hodně neobvyklý pohled na často inscenovanou hru, který ne každý divák přijme. Problém přitom spočívá možná jen v tom, že se hraje Čechov – každou jeho hru škrty místo oživení spíše ochudí. Pokud chcete vidět Racka ve vší kráse, vyrazte raději do Dejvického divadla. Pokud se však na něj chcete podívat z jiného úhlu, vydejte se do Dlouhé. Dostane se vám kontroverzního kusu v úchvatném balení. Tomáš Štástka, iDNES.cz, 24. 6. 2017
Racek v Praze je zase po delší době velkým zážitkem vizuálním i dramatickým. Fantazie Rybákové i Kopeckého je nevyčerpatelná, a scénická Kalábova hudba zrakový zážitek ještě násobí orgií sluchovou. J. P. Kříž, Právo, 12. 6. 2017